![](https://dumpen.se/wp-content/uploads/2021/07/20210710_124741.jpg)
Vilda Väster är femton år gammal, och hon bor med sin mamma och sin pappa och en himla massa djur på en gård långt ute på landet, i närheten av Västerköping. Vilda har kameler, strutsar, hästar och lamm. Varje dag så är det en massa liv och rörelse på gården. Gässen och hönsen pickar och plockar i gruset, lammen määar och bääar, hästarna klampar omkring, och den minsta hästen, stor som en liten hund studsar runt och grisarna som har sitt eget lilla gäng, de gillar inte att umgås med dom andra djuren, men när Vilda är där så gör de ändå det, för alla djur flockas kring Vilda.
Vilda kan nämligen prata med djur och när det i våra öron låter som att lammet säger määää, så förstår Vilda vad lammet vill när lammet säger määää. När grisarna säger sitt vanliga nöff så brukar det betyda att dom vill ha mer mat, eller kliiiiia mig på ryggen, men ibland kan ett nöff betyda att man har ont i magen eller så kan det helt enkelt vara skvaller om att strutsarna sträckt fram sina långa halsar och näbbat åt sig extra mat från matförrådet. Grisar är nämligen ena riktiga skvallerbyttor. Vilda har inte alltid kunnat prata med djur, och Vilda har inte alltid haft ett zoo, men när Vilda var en liten flicka så hände det hemska saker som gjorde att Vilda blev ledsen och kände sig ensam.
När Vilda var en liten flicka så kom en elak människa in i hennes liv. Han verkade snäll, han sjöng en massa för Vilda och dom målade tavlor tillsammans, ingen trodde att han egentligen var en pedoraptor. En pedoraptor är lite som en blandning mellan en farlig dinosaurie och en människa. De kan verka snälla och dom brukar vara roliga att leka med men egentligen så är dom inte alls snälla, för dom rör barn där man inte får röra barnen och de försöker få barn att vara med på lekar som barn inte ska leka. Pedoraptorn tvingade Vilda till saker som inget barn ska behöva vara med om, och efter det så blev Vilda lite som en annan person. Hon blev ledsen inuti och alla bubblor av glädje bara försvann. Vilda blev rädd för människor och tydde sig allt mer till sin lille hund. Till slut så blev Vilda helt tyst, och pratade bara med sin hund. Vildas mamma och pappa blev jätteoroliga för Vilda när hon slutade prata med dem man när de såg att hon pratade med djur, så blev det att hon fick fler djur efter hand för att hon skulle ha någon att prata med.
En dag när Vildas kamel berättade för Vilda att han hade väldigt ont i magen, så blev Vilda illa tvungen att börja prata med människor igen. Hon var ju tvungen att säga till sin mamma och pappa att ringa veterinären för kamelen behövde träffa någon som kan någonting om kamelmagar. Vilda var orolig för sin kamel, och när veterinären kom så informerade Vilda om vad kamelen hade berättat för henne. Veterinären plockade fram sitt största stetoskop och lyssnade på kamelens mage.
-Jo nog har han ont i magen alltid sa veterinären bekymrat. Han har tre fisar som satt sig på tvären. Men det inga problem, för jag har fis-på-tvären-tabletter till kameler med mig. Kamelen fick tre tabletter och efter en kvart så släppte kamelen en brakare så det luktade illa i stallet resten av dagen, men kamelen blev frisk som en fisk och Vildas mamma och pappa förstod att Vilda faktiskt förstår vad djur säger. När kamelen blev frisk så förklarade han för Vilda
-Du ser, precis som när jag var sjuk så berättade jag för dig att jag hade ont, och du behöver nog också prata med doktorn om att du är ledsen och inte mår bra. Jag är bara en kamel, doktorn vet bättre hur du ska få bort alla tårar, för det finns doktorer för fisar på tvären men så finns det doktorer för ledsna känslor också. På så sätt så började Vilda att prata med människor igen, men hon var fortfarande ledsen inuti.
När ett barn blir attackerat av en pedoraptor, så är det väldigt vanligt att barnet blir ledset och att barnet slutar att lita på vuxna, och så var det även för lilla Vilda. Vilda hade på sätt och vis lite tur, för mitt i allt det ledsna så hade hon föräldrar som försökte hjälpa Vilda, och som tog henne till ledsna-känslor-doktor, för att Vilda skulle få prata om vad som har hänt.
Att prata med andra, när man har varit med om någonting hemskt är nämligen det som gör att man mår bättre så att man kan sluta tänka på det som har hänt. Så länge som Vilda inte pratade så var det inte så lätt för Vilda att må bättre och hon tänkte och funderade mycket om vad pedoraptorn hade gjort mot henne, men efter att hon blev tvungen att prata med kamel-doktorn så började hon prata med ledsna-känslor-doktorn också.
Vi människor är finurliga varelser och när vi pratar om otäcka saker som hänt oss så är det som att alla ledsna tankar åker ut genom munnen och försvinner ut i luften så när Vilda blev tvungen att be om hjälp till kamelen så började hon också att prata med sin egen ledsna-känslor-doktor om vad pedoraptorn hade gjort mot henne. När Vilda hade varit massor av gånger hos doktorn och berättat om vad som hände så kunde Vilda ibland känna små bubblor av glädje igen som kom tillbaka till henne, och ju mer Vilda pratade desto fler bubblor växte sig till liv. När Vilda hade pratat så mycket med ledsna-känslor-doktorn att hon blev hes och gråtit så mycket så alla tårarna tog slut, så försvann alla ledsna känslor och Vilda blev en glad flicka igen.
Detta är början av en barnbok som jag och Patrik filat på ett tag, och det fina i kråksången är att Vilda faktiskt finns på riktigt. Hon heter förvisso inte Väster i efternamn och hon bor inte i Västerköping, men hon bor på en gård med en massa djur.
Jag och Patrik och ett litet gäng knattar från gruppen, som inte mår så bra ska åka ut och grilla, prata med Vildas hästar, mysa med hennes kamel och babbla lite med strutsarna på gården. Jag är faktiskt så glad att jag hoppar på ett ben över att vi har otroliga möjligheter tack vare grymma medlemmar, så att man ställer upp allt vad det bara går för att hjälpa varandra.
När jag ringde Vildas mamma igår för att fråga om vi kan dimpa ner, typ 6-8 pers med korv och ketchup för att grilla lite och kela med deras djur så blev hon jätteglad och sa SJÄLVKLART!! 🙂
Vill ni stötta mig och Patrik I vårt arbete så är vi väldigt tacksamma.
Har inga pengar att skänka,men tänker på alla barn som blivit utsatta av pedofiler(jag också,5 år var jag)..och det fortsätter,varje dag världen över..vet hur jag själv mår wfter övergreppen och hoten som barn/tonåring/KramarOm Eva
Självklart så är vi tacksamma för bidrag, men det viktigaste av allt är alla som läser och vågar ta ställning för barnen. Stort tack för att du engagerar dig, det är det allra viktigaste. ❤